СРЕДИНОМ '70-их, БАНДЕ СИЛЕЏИЈА ИЗАШЛЕ СУ ИЗ ПРЕДГРАЂА, ДА ОСВОЈЕ РИМ.
СЛЕДИВШИ СВОЈУ ПРИРОДУ И УЖАСАН САН, ФОРМИРАЛЕ СУ ОПАСНУ АЛИАНСУ.
ОСЕЋАЛИ СУ СЕ БЕСМРТНИМА.
- Хеј, момци, тамо је блокирала полиција! - Стани! Стани!Стани! - Држи се!
- Момци, пробићемо се! - Вози !!
- Нећемо успети! - Сакриј се! Секриј се! - Да, хајде...
Боли ме.
- Је ли мртав? - Ко то? - Мислиш да је Мртав? - Андреа, шта је с' тобом?
Видим, а не видим.
- Јел' долази полиција? - Опусти се, не брини. Нико не зна за ово место.
- Јеси ли чуо негде да полиција лечи ране? - Усрано име које имају, носе цео усрани живот.
Зато ми треба да одаберемо своја имена.
- Мени се допада Гранд... - Гранд? - Као и новац, што ми је главна жудња. Новац...
Мене зови Урсула Андерс. Њено тело ми је главна жудња!
- Ти га већ имаш. Данди? - Да, ко Фред Астер, када доручкује у фраку. Није-него, Данди...
Ја хоћу да ме знају и зову, Либанезе, као и овај хаш...
... окамењен 24-7, и да не морам да гледам олош унаоколо. - А, како би ти? - *Фредо (*Лед)
- Зашто, Фредо? - Јеби се. - То није име. - А Данди јесте?
- Ох, полиција! Бежимо! Бежимо! - Момци, чекајте ме!
- Андреас! - Остави га! Све ће нас ухватити!
Фредо !!
А, ја...
- Умирем... - Помози, Лебано !! - Овамо! - Моја нога !! Нога !!
Умирем...
Данди !! Данди !!
Данди !!
_______________________ Н О В Е Л А З Л О Ч И Н А
(ЛИБАНАЦ)
(ФРЕДО - ЛЕД)
(ДЕНДИ)
(КИРО БУФОНИ - ШИФОЊЕР)
(КОСКА - МЕХАНИЧАР) (РИКОТА - ГУБИТНИК)
(СВЕТЛООКИ)
(БИЗОН)
(ЦРНИ)
- Шта си урадио? - Пао, као и увек.
- Пустио си браду. - Што? Не свиђа ти се?
Не, добро је.
(ЛИБАНАЦ) Испланирао сам посао... киднаповање.
- Киднаповање? Јеси одлепио? - Не, пробудио сам се, Фредо. - Кога ћеш киднаповати?
- Барона Роселиниа.
Пун је к'о брод, знам све о њему. А и родитељи су ми служили у његовој кући.
- Алат? - Аутомат, пиштољ, сачмара. Данди и Црни су у игри. Сложили су се.
Остале купимо са улице: Киро, Бизон, Циро, Буффало, Рикота... и друге, ако треба.
- Колика је уцена? - 5-милијарди лира.
- Има ли 5-милијарди? - Има чак 10! - Па тражимо онда 10.
- Добар дан. Никола Скалоја. - Маршал Колуси. Добар дан. - Шта се десило ту?
- Седам маскираних људи, извршило је отмицу. Траже за откуп 10-милијарди. - Не зезај...!
- Ко је? - Баш заудараш. - Ко си ти?
Да ли те знам? Молим те...!
- Ја немам новац. - Умукни! - Шворц сам. - Умукни, Бароне!
По новинским насловима, за мање од месец дана... Хеј, Колуси!
- Да? - Добар откуп. Прво траже 10 милијарди, онда 9, па 6 и коначно 3. - Опрости, али...
... како то ''коначно''? - Коначно је породица одлучила да плати.
- И коначно сам средио да се забележе бројеви новчаница. - Платиће 3-милијарде?
- А када? - За неколико дана.
- Тражили су фото, као доказ да је Барон жив. - Добро је. Ово не изгледа ко нормална отмица.
- Шта значи то "нормално"? - Значи...
... да су они улични пси, не организована банда.
- Дижи се! - Шта се дешава? Шта хоћете? Где ме водите? - Дижи се и умукни! Ал' смрди...
- Направићемо лепу фотку. - Не, немојте, зашто? - Држи те новине. - Морам да напишем ћерки...
- Шта уради, јебо те! - Уплашио си се?
- Уплашили сте се? - А шта ћемо сада за новац? - Сликај га. - Мртав је. - Положи га и сликај!
- Положи га, још изгледа као жив! - Хајде... додај те новине.
- Дај, дај, положи га доле. - Отвори му очи. - Како сад да направим фотографију?
- Стани изнад њега. - Не могу да ухватим... - Сликај! Сликај! Сликај !!!
Држи му горе главу, да се не види да је на поду, и прикачи му новине.
Не, ниже са њим и прекри крв.
... 200, 300, 400, 500, 600, 700... 700 за Либанца, јер је он и смислио план. Ево ти...
А онда, 500 Фреду, 500 мени, и то је... - 1.3-милијарде.
- Нисте бежали са математике! 1.3 подељено... - 200-милиона по глави, и остаје 100.
- За коцкање, курве, кокаин... - Мислим да...
... да свако од тог добије нешто.
- Данди, ти да узмеш нову гардеробу, ужасно изгледаш. - А и мој мотор је мало застарео.
- Светлооки и Рикота ће жене и кокаин. А ти? - Отворићу бар, са братом.
- Купићу Ролекс, одувек га желим. - А ја ћу базуку. - Базуку? Шта ће ти?
Онда, мотор је застарео, појављује се базука, а пичке испливавају ко бове, и серу унаоколо.
- Па? - Имам други предлог. - Који? - Добар је за све.
50-милион сваком, а остатак повучемо. Уместо свако по мало, имамо много, заједно.
- То нам је добра основа. - Јеби се, 'оћу своју лову... - Не, не, не...
- Дај ми лову, 'оћу своју лову! - Стани бре, стни бре, смири се...
- Шта ти је, олади... - Шта, јебем ти, то говори? - Прича баш тако учтиво...
- Саслушај га, па одлучи. Онда, одлучи. - Па, добро онда... За шта је та основа?
- Да би имали оно што сви желимо. - Шта то сви желимо? - Рим. - Да, Рим...
- Зајебите, Рим је велики. - Огроман. - А јесмо ли ми мали?
Имаћемо га преко дроге, а и кроз све остало... курве, рекет, коцкање...
- Коцку држи Бернардино Скафа. - Не више. Од сутра, не. - Дрога припада Грозном.
- Уклонићемо га. Укинућемо их све. Без бриге. - Ти знаш ко је Грозни? Заборавио си? - Старац.
- Старац? Има највише 40. - Он је историја. Сада је на нас ред.
Што да се не сви не удружимо? Ето, пацов мора да тестира дрогу за Грозног, а могао би за нас.
- Сви ће се окренути против нас. - Сви, ко су то сви? Ко влада Римом? Сви?
- Ако сви владају, нико не влада. - Ми против свих то ми се свиђа. Ја сам за. - И ја. - И ја.
Ви напред, мени се јебе.
Дижи руке.
Хоћете групу, банду, заједницу... Нећу да копам за заједницу.
А копаћеш на улици?
Црни може како хоће. Сам одлучује.
Да ти објасним... Купићемо дрогу за 2.5-милијарде и пустити је у промет.
- Знаш шта ће се десити? - Избиће рат. Али, ми ћемо добити рат, не обрнуто.
Црни, дај нам још тренутак времена.
Од сада, све одлуке доносимо заједно. Нико не ради по своме.
Сада смо партнери.
- Излази. Брзо. - Шта је, педери... - Умукни!
- У чему је ствар? - Тај ништа не зна. Скроз је сјебан.
- Не знам ништа, био сам доктору у Мароко... - Ма, знамо та срања! Има да певаш!
- Ма, ко је она? - Моја риба. - Та кучка ти је риба?
У Мароку си био, малиша? Да тестираш Таи-срања лоше је за тебе, кад Европа нуди боље. Јасно?
'Бем ти, сигурно сам ти недостајо, Пацове! Ти си ми најбољи тестер ког имам овде.
Ђемито, рекао сам ти да га излупаш, али си претерао. Да видим...
Свет ти је место конкуренције. Треба да будеш уз правог газду...
... Ћенћа, Напуљца, Бернардина, или Фанцуза. Да ниси уз покојнике што су отели Роселиниа?
Ја чак и не знам ко су они! Шта имам са тим сероњама...
- Не сери више! Говори, где да нађемо те смрадове! - Откуд знам...
- Шта? Да нису волшебно испарили? - Не знам... - Излуђује ме. - Видиш, Напуљац је нервозан...
... а не мислим да могу да га смирим. Почни да причаш, Пацове. Почни да причаш.
- Верујте, не знам ништа, верујте... - Да ли да ти верујем овај пут, а?
- Да - Да верујем? - Да. - Верујем ти.
Ваш је. Губи се.
Реци тим јебиветрима, да је боље да савију главе, или су у говнима.
Склањај те се, педерчине! Склањај се!
- Да видим шта ће се дешава. - Опрезно. - Ћао - Хвала.
Шта каже Киро?
Сви су у Фулу-80. Био је и Бернардино Скафа, са екипом. Изгледа да је био са Ђемином.
- Па, Ђемино је други до Грозног? Откуд он? - Био је, док га нисам купио.
Немају они кључ од наше куће. А и одакле би знали да смо ми отели Барона?
- Неће то да укапирају? - Ударићемо их? Нису више то што су били. Сада су... кућни љубимци.
- А ми смо побеснеле звери. - Иде нам пена на уста.
- Шта горе може да нам се деси? - А, шта ти мислиш да може?
- У најгорем случају, убиће нас. - Умрли смо већ милион пута. Боље и то...
... но целог живота: "Да, гдине" онима који нас третирају к'о говна.
- Не могу нас два пута убити. - Прегризо језик...
И курац, такође.
- Бернардино, шта радиш? - Проветрићу се. - У реду.
- Шта, 'оћеш...? - Брзо ће то. - Шта то, јебем ти...
Јел' увек користиш тај јебени конопац? 'Ајдемо...
Ђемито је, отвори.
- Дебела, глупа животиња... - Шта је то?
Пси?
- Шта је са тим светлом? - Не пали. Могли смо те убити као и остале...
.. али би да послујемо са тобом. Имамо тону дроге. Договоримо се.
- Ђемино каже да си прави човек. Разуман... - А ко сте ви? Ко?
- Имао си лепе псе. Како су се звали? - Шта сте им урадили? - Јеси ли за, или не?
Зар сте морали, јебем вас, будале?!
Зар ти то плачеш?
Називаш се Грозни, а уопште ниси грозан.
- Колико имаш? Колико ћеш да инвестираш, а? - 2.5-милијарде.
Мени иде 75% профита, и ту нема цењкања!
Слушај добро. Продаваћеш за 10%. Ми узимамо рекет, ти добијаш 30%, нама иде 70. Јел' јасно?
Реци да се слажеш.
Слажем се.
- Браво, Грозни. - Али, можда неће сложити ујак Карло. - Ко је ујак-Карло? - Са Сицилианцима је
Сицилианци поштују Рим, али и траже поштовање.
Ако ујка-Карло хоће да се разговара, фино. Организуј сусрет.
Не замераш да ти узмем кола? Требају ми.
Убијање није страшно за њих... Рим никада није имао нешто тако, а Каренцо?
- Можеш ли ископати још нешто? - Покушаћу. - Ко је одговоран за округ? - Комесар Шалоја.
- Шта знамо о њему? - Све... Помогли смо му око транфера из Болоње.
- Ах, ево га... - Али, он то још не зна.
Степенице Б, Стан 10. Не, нема портира.
Хајде... ту је Патрициа.
Шта то носиш?
Ах, то... Шибање кремастим колачима? Ти си первер, а? Губи се. Сам ћу.
- Ћао, лепото... - Данди, молим те... Сада очекујем клијента. - Па, ја сам клијент.
- Но, ниси, неки Јапанац. - А, Јапанац? Извршио је хара-кири.
Узми колико хоћеш, Сад' ћу да ти покажем Јапанца...
Стани...
Стани... Врата!
- Имаш ли некога да те штити? - А ти би то хтео. - Што да не?
Један је пробао, и још има болове.
- Виђаш ли га још? - Дај... Бежи са мог кревета. - Дођи овамо, дођи овамо...
Тако си лепа... Као Богородица.
- Ма, дај... - Колико вредиш, а? - Не можеш ме приуштити. - Реци, колико хоћеш.
- Све хоћу. - Онда узми све.
- Хоћу да сам са тобом. - Рекох ти, нећу макроа. - Нисам мислио на то. Хоћу везу.
Ма шта ти... Предлажеш, командујеш, узимаш... Шта мислиш да си? Јебеш к'о животиња...
... баш је лепо. - Онда ме научи.
- Научи ме. - Ево га, поново... Па, добро, ал' истуширај се душо.
Сачекај, клинац...
- Управо плаћа, комесаре. - Видим, Кроси... Видим, видим.
Пиштољ коришћен у коцкарници, и онај којим је пуцано у гуму аута Барона Росалиниа... исти су.
До сада нисмо имали много, али недавно, у школи страних језика...
... овај не уобичајени клијент, платио је новцем од откупа.
- "Не уобичајен," зашто? - Јер зарађује за ноћ к'о ми месечно. Ћинца Валези, звана Патриција.
- Патриција, позната у Бариу, Болоњи, Месињи, Ћедећезеру... - Добро, хвала, хвала, Маршале.
Проводи време са ситним криминалцем, Бруном Де Мађистрисом, званим "'Данди".
- Мислим да је један од отмичара Барона. - А веза између крвопролића и отмице Барона?
Милијарде су веза. Ко има новац, контролише коцку, проституцију, па чак и тржиште дроге.
Баш лепо фантазирате, комесаре. Браво, комплименти. Али, шта је са доказима?
Набавићу доказе. Наравно да хоћу, само ми треба још мало времена.
Вама треба време...
... а мени требају докази. - Дајте ми још само 20 дана. - Ни дана, више.
- Јел' увек такав дркаџија? - Увек је дркаџија.
Где ћеш? Седи доле. Не мрдај.
- Е то је... Браво, Танки, лепо! - 'Еј, бре, смири се... Радим...
- Геније је за лову, улагања. - Јебено добар. - Када се докопомао велике лове, требаће нам.
- Требаће, за шта? - Да обрне лову... Даш му милион, он заради милион ипо. Капираш?
- Један битер, молим. - Лед? - Да, хвала.
- Браво, Танки! Добро пева. - Сјајан је. - Танки...
Дођи овамо, седи.
Ако ти дамо милијарду, колико можеш да зарадиш? - 1.5 - 1.7... - Како? - Оперем и уложим преко.
Онда реинвестирам у зеленашење, а остатак у хероин Грозног.
- Не би ли те Грозни одјебао? - Боље да ти јебеш њега, него он тебе!
Дао ми је добру идеју, Требали би да истоваримо следећу гомилу, одмах. Онда блокирамо испоруку.
Нема робе у центру, ни на периферији. Нигде је нема.
- Пресећићемо их 50%, уместо 35%. Јел' тако? - Пацов је и тако тестира. - Када их издркамо..
... испоручићемо је наркоманима за двоструку цену. Шта ти мислиш? - Добро.
- 'Еј, Ћиро... - 'Еј,Ћиро!! - Види то, сва су ми браћа овде!
- Зар не одлазиш сутра? - Ма натерали ме. Натерали да останем још, уживам... - Уживај.
- О, види ко је овде! - Зар ти није остало још 3 године? - А добро понашање, заборављаш?
- Задржи кусур. - Види како се обукао, ко паун. - Бирала мама? Лепо је. - Хвала за комплимент.
- Успео си, коначно! - Када ме остависте самог и олупини, хтео сам да умрем.
- Ко је све? - Та девојка, добро изгледа... курва, Патрициа. - О, да разумем. Данди?
Да. И он је тамо.
- И шта ћемо сада? - Идемо.
- Нешто размишљам да купим ову рупу. Шта мислиш? - Није лоша идеја.
- Ако је средиш, биће то крава музара. - Па, да... - Тони! - Добро вече, адвокате.
- Ћао. Комплименти за песму. Браво. - Хвала. - Добро вече.
Добро вече.
- Ко је тај, јеботе? - Адвокат Васта... Њега треба знати. Зна људе из тужилаштва.
- Изгледа к'о фићфирић. А ја не подносим, фићфириће. - Али, могао би да ти затреба.
- Патрициа, зар ни здраво нећеш да кажеш? - Играмо. - Тоби не говорим. - Сад говориш.
- Ма, дај бре одјеби !! - Одјеби ти! - Ма, шта вам је? - Губи се! - Доста. Видимо се после.
Сад сви говоре како су јаки Либанац, Данди... а све због твојих муда.
Заједничких муда, мислиш. Прекини!
- А шта је са тобом? Хоћеш у компанију? - Са тобом сам до смрти. Брат си ми. - Лепо...
Рекао сам ти, прекини!
- Шта? Говориш ли мени, или се њој обраћаш? Свиђа ти се? - Свиђа, много. Тек сам изашао.
- Пробуди се. Како се зовеш? - Лоредана.
Слушај ме, ово ми је одличан пријатељ.
Прижи му угодно време, како умеш. Ево ти.
- Сјебаћу ти ту фацу! - Остави га, човече... - Што не можемо ноћас? - Хоћу да будем сама.
- Идем! - Друже, пусти је да оде. - Ма, јебем ти матер...
Калодето, морамо ово да средимо... Одмах морамо!
Шта, јебем ти...! Пусти ме!
- Који ти је? Одвежи ме. Морам да пишам. - Врата да буду отворена.
Терај се у пакао!
И онда, ти волиш грубо?
- Не, ту сам да разговарамо. - Не говорим са жбировима... - Ма који ти је? Прекини!
Прекини! Прекини! Ухапсићу те, ако наставиш.
А, зашто? Ништа нисам урадила.
Шта знаш о Дандиу?
Много сам уморна... Имала сам баш заморну ноћ.
Наравно, клијенти...
Твој посао.
- Много људи долази, и одлази... - А ко си ти? Садиста?
- Да ли уживаш када мучиш жене? - Прекини, Ћинциа. - Не зови ме, Ћинциа.
- Хоћеш да јебеш, или не? Зови ме, Патрициа. - Па, добро. Патриција...
Један од твојих клијената исплатио ти је новцем од отмице. Талац је мртав. Случај за доживотну.
Могу да се кладим да знаш који је.
- Дај ми име, и оставићу те на миру, обећавам. - Ништа ја не знам...
Дођу, плате... То је све.
Не знам.
Чак и да знам, не бих ти рекла.
Ко је?
Не могу.
Не могу никако, имам клијента.
Не, сачекај, ја ћу сићи.
Ко је? Данди?
Не... горе је...
Одлазим. Када видиш да смо отишли, обуци се и иди.
- Ниси ми дала име. - Губиш време. Нећеш наћи овде, то што тражиш.
И онда...?
Зар није дивна? Продаје се... 14 соба и 5 купатила. Довољно велика за бордел?
- Ма јеби се ти! - Шта је сад Грациа? Хоћеш да будеш на улици за увек? - Не радим на улици.
Свиђа ти се? Лепа је.
- Ставићемо твоје име, ако пођеш са нама до адвоката. - Поклонићете? - Мало инвестирање.
Што зарадиш, твоје је. Нећемо се мешати.
Али, нема више пушења сваком ко ти се појави на врата.
Договор почиње од сутра, и од тада си само девојка Дандиа.
Одвезите ме кући.
Изнели смо ти понуду. Ти само реци: ДА или НЕ.
- А ако прекршим договор? - Не предвиђа се. - Али нисте још тражили да ме јебете, како то?
- Јесте ли педери? - Зато што си курветина.
И ако не затвориш губицу, бићеш мртва курветина.
Лебанац те је питао, хоћеш ли, па реци: "Да, хоћу, хвала.'' Јеси ли разумела?
- Онда? - Лепо ти је рекао! - Пишам се на вас.
- Матер ти јебем курвину! - Уједа као кучка. - Скоро ми одгризе прт. - Патрициа, Патрициа...
- Кућа... - Па добро, прихватам.
'Бем ти, кретенку...
Само тренутак.
- Није ту. - Где је? - Не знам. Вероватно код пријатеља.
- Ког то? - Роберта.
- Ти си му девојка? - Нисам му девојка. Тутор сам му. Живим на спрату.
Ја сам брат Ћића.
Што не изажеш?
- Јел' видиш како говориш? - Како то говорим?
Па, извештачено и умешно. Такав ефекат на тебе имају професорке?
- Није она професорка. - Е, извињавам се.
- Шта је тако посебно на њој? - Није дропља.
- Што морамо стално да висимо са дропљама? - Јер ми не долазимо из Оксфорда. - Ћао! - Ћао!
'ЕЈ, Ћићо!
Чекамо те већ дуго.
- Каже ми, глуп си ко тоцило. - Не, није тачно. - Паднеш ли још једном разбићу ти главу. Јано?
Нећу пасти, брате.
Шта је ово? Који курац је ово?!
Давао сам крв, ето шта је. Бесплатна кафа и кроасан. Добар посао, а?
Држи се даље од дилера. Разумеш ли?
- Ово је нови скутер. - За мене? - Да... Свиђа ти се? - Да. - Хајде, провозај круг.
- Него шта ћу! - Хајде, притисни педалу.
- Не знаш како се пали? - Ма, добро... снаћићу се...
- А знаш ли њега? Ћезаре Роки, надимак: Либанац. - Не. - Како то? Пријатељи сте.
- Пријатељи? Не мислим да смо. - Шта ти је он? - Мени није ништа.
Цео његов живот је овде.
Као клинац служио је код Барона Роселиниа. Сада је богат и проводи време са тобом.
Шта ви хоћете? Да будем шпијунчина за вас? Заборавите, јер ја сам озбиљан човек.
Па, добро, не зовимо то"шпијунирање", назовимо, назовимо... "чаврљање".
Стао је... Поклон од пријатеља, а стао је.
Срање... Никада не веруј пријатељима!
- Зашто су тебе оставили у животу? То се питам. - Извините молим... Колико је сати?
4:20.
Десет речи... Само ми дај 10 речи, и Либанац ће добити доживотну робију.
Дакле?
- Шта кажеш? - Ево, прорадио је.
- Роки, хајде на ваздух! - Име ми је Каренца. Овде сам због ризика од дугогодишње казне.
Ризик, због чега? Невин сам, не запослен... Живим од социјалне помоћи.
- Због киднаповања Барона Роселиниа. - Кога? - Барона Роселиниа.
- Шта хоћете од мене? - Па, комесар ће суду поднети рачуне, које је изнудио од неке жене...
... којој сте преписали кућу. То је јако лоше. Јесте лоше...
... али, могу да вам помогнем. - Ко те је послао?
Ко си ти? Стражар, карабињер, који си курац ти?
Човек који помаже и ван државе, између осталог.
Хоћете да ме извучете одавде? Или је то само блебетање...
Ако будемо брзи, бићете напољу за 2 недеље.
Ти рачуни су били одлучујући доказ. Како су могли да нестану?
Кога брига за вашу интерне истраге, када је криминалац као Либанац сада слободан?
Ма, јебите се !!
Ова кола ће ме променити. Само још Принц Торлониа има таква.
Кад одвезем кеву на пијацу са њима, сви ће се усрати од зависти.
- Ево га... - Хеј, човек...
- Јел' се то женим? - Једна важна особа нас очекује. - Ко то? - Ујка-Карло. - Сицилијанац?
- Ти си га контактирао? - Он је нас. - Идемо да се проведемо у Риму!
Има да га осветлимо!
Волели би да инвестирамо у заједнички ризик.
Ви не знате шта је заједнички ризик, али није важно... Слим може да вам објасни.
Плаћате готовином по приспећу терета. Профит је ваш, јер то је операвија дефлације.
15 кг. сваких 20 дана... Није тако лако то довући.
- Јесте ли у игри? - У игри, Ујка-Карло. - Зна ли Грозни за вашу понуду нама?
- Не. - Чудно, јер он обично све зна.
Зна и где сам био, када су ме ухапсили.
Није био увек такав, можеш ми веровати.
Сада, није ништа друго до проблем...
... а у таквим случајевима, ми кажемо...
... само живи су проблем.
- Живели. - Живели.
Ја остајем овде... Дођи колима по мене за пола сата, у реду?
- Немаш против да ти правимо друштво? - Изгледа не чује те. - Пече...
- Шта рече? - Ја.. нисам схватио.
Хоћеш ли цигарету?
Већ касним. Морам да идем.
- Шта је са тобом? - Идем.
Ћао, Грозни.
За Либанца, овај клуб, и за све нас !!
Прекидамо програм, ради саопштења драматичних вести.
Председника Хришћанске Демократске партије, Алдо Мора, киднаповали су у Риму терористи.
Пет агената из његове пратње, на очиглед свих је побијено.
Ово је прва специјална едиција.
Контактирај те вруће главе које смо пратили. Можда они могу да помогну.
- Шта је са типом кога смо пустили из затвора? - Знате шта је било на степеницама. Опасан је.
- Је ли он главни? - Да.
Среди састанак... и буди пажљив.
- Ја сам одржао реч. - Треба да се захвалим? - Не, без захваљивања. Али имам савет...
За сређивање ствари, одабери неко дискретније место следећи пут...
- Шта ти треба, реци? - Читаш ли новине? - Само гледам ТВ.
- Земља је у рату са тим проклетим тероризмом. - Чуо сам. И шта?
- Јел' га је тај извукао из буваре? - Мислим да јесте. Изгледа к'о рачуновођа.
- Долази. - Изгледа к'о згужвана мартадела.
- Шта је хтео тај што те извуко из ћорке? - Сигурно не да га женим. - Шта је хтео?
- Био је јасан. Тражи да нађемо Алдо Мора. - Кога да нађемо? - Алдо мора!
Каже да би нам заинтересована страна била захвална.
- А ко је та? -Јеби ме ако знам!
- А ко је јебемти њега њега послао? - Држава. Џава вероватно.
- Он зна много о нама. Зна скоро све. Ћао... - Упадајте.
- Ако нађемо Мора, шта ми добијамо? - Тако, браво. Шта добијамо?
- Рече прво да га нађемо, а онда причамо шта добијамо. - Зар држава тако ради? - Још и горе.
Знаш и Патрициа би могла да помогне, уз све те типове из владе које виђа!
- Можемо да проњушкамо армијске радње. - Црвене Бригаде добијају оружје од Руса!
- Ма каквих Руса, од Палестинаца добијају! - Дупе моје, то су слепци! - Дај не серите!
Радићемо онако како знамо. На наш начин.
- Покупите даме. Господу оставите. - Полиција! Да видимо документа.
Прекидај. Полиција.
- Ти се облачи. Покажи документа. - Покри се.
- Губите се одавде, кућа је моја. - Кућа је твоја? Честитам, Ћинца, баш си напредовала.
А шта радиш. Фотографишеш их и шаљеш слике њиховим женама?
Или се овако играш са Дандијем? Узивате гледајући ко има већи?
Појма немаш ко све овде долази, то чак не можеш ни да замислиш...
- Мислиш да се плашим Дандиа? - Данди није битан. Тиче се твојих пријатеља.
Пробаш ли да затвориш ово место, упашћеш право у рупу из које ти нема излаза.
Који пријатељи? Реци, који пријатељи?!
Волео бих да ти дам бар 15 мин. пакла.
Тешко комесаре, ја више не радим.
У школи сам само волео императоре: Аугуста, Титуса, Адриана...
- Ја не, били су лудаци. - Али су имали сјајне идеје.
Не, не... Лоше су завршили. Не у ратовима, већ због срања.
- Не знам, можда се и нама то деси. - А ти мислиш да си император?
- Да немаш мало заблуду величине? - Свиђа ми се свако ко је стварао историју.
- Као? - Мусолини, Хитлер... чак и Стаљин. - Заборавио си Мао Це-Тунга!
Мао Це-Тунг је комуниста, ал' има муда!
Диктатор, па добро... Што је лоше бити диктатор?
- Не, не.. Диктаторе обарају гадно. - Знам, знам...
Мислиш да те не познајем? Знам те боље од било ког другог.
Истина.
Сада не можемо да одговоримо. Оставите број и јавићемо се касније.
Нашли смо астал који сте тражили у области Портуенс.
Позовите ме, па ћу вам дати детаље. Поздрав.
Где си то пошла?
У Тестаћо.
Зашто?
- Па ја сам тутор деце. - Сви момци не могу бити добри за тебе.
И шта ће он да ради, ако не дођеш?
- Где идемо? - Идемо за Остиу.
А да се вратимо у Рим, а? Да те одведем негде.
- Чиме се ти бавиш? - Како? - Посао...
- Где... где си запослен? - Власник сам...
Власник грађевинске фирме.
- Шта је ово? - Богородица ходошашћа. Марија држи дете...
... показујући ходочасницима, кога да моле за милост...
... јер Исус је симбол спасења.
Бели вео је додао Каравађо, као предзнак опомене...
... као мртвачки покров, разумеш? Каже нам да ће Христ умрети млад.
Заправо, Богородица је тужна.
- Мени изгледа поносна. - Шта?
Богородица, изгледа ми поносно.
Допада ти се?
Добро је урађено.
Да те је видео, тебе би насликао Каравађо...
... уместо Богородице.
Не могу тврдити веродостојност информације, али морамо да пратимо сваки траг.
Како ја мислим, кућа у којој је затворен Председник треба да је близу Портуенсе и...
- Заборави. Све заустави. - А зашто, извините? - Опозови истрагу.
Па, добро...
- Јеси ли ти Франко Трито? - Да. Са ким говорим?
Црвене Бригаде. Износимо вам Председникову последњу жељу...
... да пренесете његовој породици, где могу наћи тело Алдо Мора. - Шта треба да урадим?
- Чујете ли? - Не. Молим, поновите. - Не могу да понављам... У реду...
Реците породици да тело Алдо Мороа могу наћи на Виа Каетани. Чули сте? Виа Каетани.
То је друга, десно од Виа деле Ботеге Оскура.
- Јел' јасно? - Да. - Видећете Рено-4 тамо.
- Број таблица почиње са Н5. - Н5... Да их позовем? - Не телефорајте, идите лично.
- Не могу... - Не можете?
- Е, па мораћете. - Молим вас, не!
Жао ми је, али ако позовете...
... то не би било по његовој последњој жељи. - Говорите са мојим оцем, молим вас.
Ово је слика која показује као да се све понавља, као да смо на демонстрацијама...
... али наше камере су на фиксним позицијама.
Полиција је управо изместила мртво тело Председника Мора...
- Да. - Ја сам. - Шта има? - Идем у Фул-80, а ти? - Не. Остаћу кући.
- Шта? Зашто? - Имам нешто да урадим. - Уби се! Ћао!
- Стани час. - Хеј, донела сам ти поклон за уселење.
'Ајде, идемо.
- То је Микеланђело. - Знам, знам... То је рука Бога...
... а ово је рука Адама и Еве.
А ово је рука некога...
... ко те много воли.
Јеси ли сигурна?
Сигурна си, сигурна, сигурна?
Жртвоваћу се онда...
- Ко је? - Запиши ово име: Новелара.
Капирам.
- Треба да ударимо некога у Риму. Име му је... - Нећу да знам. Не име.
Купио сам кућу за коју нико не зна.
Ако се било шта деси Леденом или Дандиу...
... а ја нисам у близини, хоћу да их тамо одведеш.
Зато ја то теби причам?
Зато што си ти једини, кога заболе за новац...
... можда, зато јер си га увек имао. Са свим оним што сада имамо...
... те све куће... заборавили су да смо са улице. - Ледени није заборавио да је са улице.
Ледени има друге ствари на уму.
- Чији је ред? - Браво, сјајно...
Ко је дозволио Црном да узме два комада?
- Либанац, за услугу. - Баш смо сретне са тако лепим момцима.
За мене нису баш тако лепи. И зато ја имам и бољег.
А какву то услугу?
Дрвени покров... Црни је столар.
Отиш'о је у Болоњу, покупио неког, и одвез'о на север у гепеку свог аута.
Али пре доласка, Црни му је одржао опело.
Ти си сувише заљубљена... и патићеш много, када буде готово.
- А што се то дешава мимо мене? Што ми то није речено? - Јер ти више не верује.
- Шта сереш? - Сувише си заљубљен, каже. - Ма, изе ми курац!
Више десетина људи, жена, и деце, невиних жртава оних...
... који се декларишу као наследници фашистичких убица...
... смртни су непријатељи наше демократије.
Хајде да оставимо све и одемо.
Одемо у Француску или Енглеску...
Шта кажеш?
- Што си тражио да овде дођем? - Јер овде је све почело и завршава се.
Не свиђа ми се шта се дешава, и не свиђа оно што сам видео у Болоњи.
А шта си тражио у Болоњи? Шта ћеш тамо?
- Да сведемо рачуне. Ја излазим. - Одавде се не излази.
Ко то каже? Ти? А сам си се продао политичарима.
- Нисам знао шта ће у Болоњи. - Дакле, ипак сам био у праву.
Само нас користе, к'о будале. Издуваће нас к'о балон, и просто одбацити у ђубре.
- Хоћу да одем на своје две ноге, као човек! - Не дркај ме! Не дркај ме, Ледени!
Политичари ништа немају са тим!
- Изгубио си главу због ње. - Ма шта лупаш? - Изјеб'о си пријатељство. Поср'о си се.
Браћа смо били. Сада излазиш!
- Заклели смо се... ''за увек''. - Та правила више се не рачунају. - Ова нога рачуна.
Ова нога, за увек. Сјебао сам ногу да спасем тебе и Дандиа. Разумеш?
Јеси ли чуо шта сам ти рекао? А?!
Знаш шта си? Јуда!
Ако сам ја Јуда...
... исплати ми мојих 30 сребрњака, и завршили смо.
Ево... Ако нешто фали, потражи од Мршавог.
Склањај се!
С' ким говорим?
Ево, 5-милиона... Преброј ако желиш.
Твојих 5 плус 35, на моју реч.
- Какво срање! Испадам. - И ја.
- Хеј, донеси још једно? - Два.
Да видим.
Две деветке.
Флеш.
Доста ми је коцкања. Видимо се.
- Да, али... - Шта? - Заборавио си нешто. - Шта то? - Новац.
- Новац? - Новац. - Одлучио сам сам да ти не платим. - А како..?
Миран мали, тишина, јел' јасно?
Ти си чак гори од пса.
Убио сам ти газду, ни реч ниси рекао. Бацио сам ти коску, и ево где си.
- Шта? - Миран! - Заборави.
Само, заборави.
- Либанац, Либанац, претерао си. Доста је... - Ти ћеш мени: Доста! Ти 'ћеш да ме учиш?
Таквих гмизаваца се гадим.
Али, свет је пун таквих.
Узми новац.
- 'Ајде, узми новац! - Да, узми новац.
- Сви морају да плате свој дуг. - Императори, не.
- Помози, Либанац! - Помози! - Помози, помози!
Моја нога!
Шта је? Шта је? Шта?!!
Нашли су ово на њему. Неколико налога, без имена.
9 убодних рана по сред мокраћног ресторана.
''Новелара, враћа дуг.'' Његово су тело нашли недавно?
- Са спрженим јагодицама прстију. - Да није 2. августа?
Жел. станица у Болоњи.
- Фабиани? - Да. - Зови централу да одмах контактирају полициску станицу у Болоњи.
Ово су сви изведени рачуни...
... све што је везано за банку. Ако би их погледали...
Сви рачуни су ту. Улазни и излазни...
Извините, није време да се прича о новцу, али, то ми је посао.
Знате, Хладни, Либанац ми је рекао...
... ако хоћете, да исплатим ваш део. - Не сада.
- Рекао је да желите... - Не сери. Рекао сам: не сада. - Како год.
- Шта си сазнао, Алдо? - Проклета игра!
- Проклети покер. - Ко је био? Ко је?!
Причао сам са Рикотом, са друговима, са Бизоном...
- Реци ми ко је?! - Ђемито је.
Када сам изашао из куће, већ је био збрисао.
Има да га нађем и вежем, да га вежем и спалим.
Нећеш то срање. Када га нађеш, доведи ми га.
Мршави, иди кући.
Иди до виле Либанца, све провери.
Отараси се срања пре но се појави полиција.
Морамо бити хладни, или све оде у провалију.
Л Е Д Е Н И
- Ево је. - Зар звер има такву жену? - Не знам како је преварио.
- Шта је, јебем ти?! - Дете...
Карло, смири се Карло!
- Његов брат? - Ништа не зна, проверио сам.
Шчепали смо му јендог рођака, а другом смо поломили кости.
Реци Рикоти да заврши са његовим братом, кад већ не зна ништа.
- Онда, где је Ђемито? - ЈА стварно не знам!
То ђубре ми је чак ћерку гурнуо на сметлиште!
Боље да говориш или ћу ти сјебати и ту другу ногу.
Могао би чак да инвестираш и у Сардинију, у сигурну земљу.
Новац лети у Швајцарску и пада, па се враћа назад као птице у пролеће.
Гомила лове.
- Људи из Милана. - Колика је инвестиција? - Десетоцифреног је броја.
Али, прво морате средити договор у Сардинији, да им стиснете и врат, ако треба.
Ништа од договора за сада. Не можемо да одемо из Рима.
- Профит ће порасти 300% без ограничења. - Морамо да осветимо Либанца. Не?
- Освета је племенито осећање, али покушајте обе ствари... - Ђемито долази на прво место.
Мој пријатељу, нема га већ месецима. Заборави, пусти...
Лоше је урадио, знам. Али добићеш ту освету, временом.
Проливаш много крви, превише.
Веруј ми, превише је непријатељ праведности.
- Јебе се мени за праведност. - Неучтиво је тако говорити пред седим човеком...
... као да моје речи нису вредне ни говна. Као да причам глупости... - Ма, не гуши.
- Дај, олади. - Ма, јеби се, одлазим. - Олади, бре... - Где ћеш? Хеј!
Чујте... ујка-Карло... није мислио да искаже не поштовање...
Никада нисмо имали породицу као вашу, да нам кажу шта је исправно, шта није, и како треба.
- Ми смо са улице, и желимо тај договор. - Ма, добро, добро... Батаљо!
- Колико си већ овде? - Пола сата.
Дођи овамо.
Чекала сам те.
Водим те одавде.
Пијан си к'о риба.
Надуван си к'о смук.
Ти... миришеш... као цвеће.
А ти спаваш као дете.
- Назад! Назад! Не мрдај! - Сломићеш ми руку, говно једно!
Говно једно!
- И за шта сам окривљен? - Прво: за покушај убиства...
... онда за киднаповање, и паљевину. Хајде, Претражите кућу. - Јеби се! - Хајде, хајде!
Добро, разумем. Момак са бензинске каже ти си, ти, да греши. Твоја реч против његове...
Момак са бензинске ме не брине. Али, допусти да ти испричам твоју причу.
- Бајку? - Не, не, бајку. Истиниту причу. Почиње у Болоњи, а завршава се Новеларом.
2. августа, на дан масакра, тог дана рентирао си ауто из Болоње до Рима.
Нашли смо одело које си купио близу жел. станице. Продавац се сећа продаје одрпанцу...
... који је рекао да је право чудо што је преживео. Који си курац тражио у Болоњи?
Чекао сам клијента који је купио плац у Риму.
- Чак и помогох многима да се извуку из крша, овим рукама. Јел' то злочин? - Не, није злочин.
А то, Новара, Новелара... Нисам био тамо. Где је уопште?
У Новелари смо нашли леш. Лепо сређеног, да се не може индентификовати.
Обзиром на изглед леша, могу да кажем да је умро јер је знао нешто важно.
Знам да си био то ти, јер си стигао у Рим у рано после подне.
- А још си и користио ваш пиштољ, Валтер-П38. - "Ваш"? Чији, "ваш"? - Што користи ваша банда.
Знао сам да је бајка! 'Еј, курво, јеси ли ово ставио и ову глупост записник?
Хоћеш ли дуго? Јер, фабуле бајки ме замарају на смрт...
Говно једно!
85 мртвих и 200 рањених звучи ти као бајка? Говно најобичније...
Болоња није дело наше банде, ваше је! Престани да ме држиш за муда и тражи у Министарству...
... или бар који спрат горе. - Шта ти? - Можда нађеш темпирану бомбу са натписом...
... ''Република Италија''. - Ма шта сереш!
Ма шта сереш! Ма шта сереш!!
- Па хајде... Баш си храбар! Хајде, хајде! - Одговори... одговори, јер ово од Либанца?
Сећаш се Либанца? Његова бележница? А? Били сте ортаци, рука уз руку, а? Добро, гледај...
Где је... Где је јебем ти? Ево га, 2. Август, види шта пише.
- ''Новелара, враћа дуг.'' И шта то значи? - ''Остави мртве на миру''.
Хоћеш ли оставити мртве на миру?
- Не тражиш убицу Либанца, да довучеш назад? - Не разумем о чему причаш.
Не, не, не разумеш. Јер, смеше ти се 20 година у затвору...
... а за тако лепу девојку као што је твоја, то ће бити права штета.
Ако не кажеш, заборавићеш и како изгледа.
Комесаре...
... нисам се никада ни Богу поверио, па зашто бих се вама?
Видиш ли где си? Положај у коме си?
- Лоок ат тхе схапе yоу'ре ин ! - Није важно, није важно...
- Дај да видим раме. - Није важно.
Да кажеш Дандиу и осталима, да се не издркавају самном. Мора да ми дају алиби.
- Разумео си. - Да... Да.
Видео сам Роберту. Оставила је кључеве твог стана и отишла.
- Шта је рекла? - Није рекла ништа.
Видела је новине, ТВ... Рекли су много срања о теби, о Либанцу...
Уплашена је.
- Рекла је где иде? - Не. Није ништа рекла.
- Запамти си шта сам ти рекао. - Да. - И не буду гузица.
- Покушаћу. - Ћао.
Ћао.
И онда? Ништа да кажеш?
Ти помажеш италијанској најдивљијој банди, повезане са деситинама убистава.
- Одговори? Схваташ ли то?! - Не можеш ме задржати, због лажног сведочења.
- Мој адвокат већ пише тужбу. - Била си са Леденим те ноћи...
... тим криминалцем, који је заљубљен у своју девојку?
- Људи ми не долазе само да би водили љубав. - А зашто долазе? - Због прљавштине, просто.
Је ли ти Данди тражио да дођеш? Да Леденом даш алиби који треба?
Хоћеш ли за њих и убити следећи пут?
- Курветино. - Јеби се!
Ослободи се твог пријатеља Дандија, једном за свагда.
Само признај да те он послао, и затворићу га, и бићеш слободна. За увек.
Ја сам жена која испуњава снове.
Не која умире између четири зида.
Да?
Када се десило?
Ах, разумем... На клиници? Добро. Обавестите судију, молим вас. Хвала.
- Ту је гђица... - Уведите је. - Улази.
- Како је прошла ноћ у ћелији? - Нормално. - Теби је све нормално...
Можеш да идеш.
Потпиши.
Не гледај ме... У нереду сам.
Никада ниси у нереду.
- И онда? Јел' поверовао? - Да, поверовао је. - Браво, љубави.
Одјеби. Твоја сам курва, не твој алиби. По најмање, љубав.
- Третирам к'о курву, кад кажеш да си ми курва? - Не, ал' си ме продао. - Продао? Шта причаш?
- Знаш ти добро? - Хеј, слушај... - Нећу да слушам. Продао си ме, и доста!
Шта ме гледаш? Јесам ли леп?
Знам много типова ко ти: површних, неуких, бездушних...
Можда си упао у говна случајно, али знам да ти се не допада.
- Завршио си? - Да, завршио сам. - Могу ли добити цигарету? 'Еј курво, дај цигарету.
Не треба ти овај пут.
Слободан си. Неко кога знаш, Патрициа, рекла је да си био са њом.
Не могу да докажем да лаже. Ти си убица и дилер дроге...
... и то се управо продаје и теби.
Куроглави који ћути, тачно?
- Шта уопште ти знаш о њима? - Много више од твојих бајки. - Бајки?
Али знаш једног од њих за сигурно. Твог брата, Ђиђа.
Нашли су га са иглом у вени, насмејаног на смрт.
Потпиши и губи се.
- Због тебе... Ђиђо није био такав! - Шта пичаш? - Ти си крив што је мртав!
- Хтео је да буде као ти. - Одјеби од мене! - Хтео је да буде као ти.
Затвори та врата.
Водим те одавде... Нећу те овде оставити.
Водим те кући...
Жао ми је због Ђиђа. Наћићу тог дилера, кунем се.
Али имам и неке важне вести...
Ујка-Карло нам је нашо Ђемита.
Шта ћемо?
- Љубави, дај мало Самбуце и људима молим те? - Одмах, љубави.
- Са млеком? - Може.
- Са кашиком? - Већ је била. Дркаџија...
- Карло!! Дођи... - А?
Шта је то? Погледај.
- Данди! Данди! - Хеј! - Санди је погођен! - Брзо! - Помагај, погођен је, Данди!
- Са ким је Либанац долазио овде? - Не знам. Рекао је да воли тишину.
- Где су му књиге? - Ту. Још су умотане. - Можда их је купио на кило.
Јеси ли икога гледао у очи, када пуцаш у њега?
Ја јесам. У тренутку је, као да скида своју маску.
И најгори постају храбри...
... а храбри плачу, безбожни се моле...
Питам се како ће бити, кад дођемо на ред?
Ледени!
Ту си...
Шта има? Нико ме није пратио, био сам пажљив.
Сцалоја је добио посебан третман намењен мени. Можда тебе мрзи, али мене мрзи више.
- Мисли да сам са Ђемином, као и ти. - Јебеш њега. Мени није ми изгледало да си био тамо.
Био сам?
Реци онда, што ниси пуцао када се полиција појавила. Где си био?
- Пуцати у полицију доноси несрећу. - Ти сероњо, побегао си! Где су ти муда?
Док сам ја био тамо, ти си већ збрисао на Алдовом мотору...
... а и други су одлетели, и јел' било сврхе да изигравам хероја?
- Браво, браво! Мени хоћеш да продајеш говна? - Не, ти мени покушаваш да продаш говна.
Да се ниси усудио да дигнеш ту шапу на мене!
Боли тебе...
- Јебе се теби да осветиш Либанца. - Ево га, прича се понавља.
Зајеби прошлост и почни да размишљаш о будућности.
Не можеш оживети прошлост, отави мртве на миру.
Одакле ти то? Од ујка-Карла?
- Узео те је под своје и тренира те као пудлицу. - То тако кажеш, а?
Све је отишло у курац, све, али допусти да ти покажем шта се десило.
- Гледај то! - Шта? - Те рачуне, рачуне Либанца.
- Суме, које није сређивао са Мршавим. - И шта с' тим? - Био је ко шакал.
- И ти би га за то убио? - Ти си тај. Разумеш? Тај који га је средио си ти.
- Нашминкао си неког, али по последњи пут. - Ти си параноичан.
- Ниси га подржао? - Не, подржавао сам га. Ја сам тај који је решавао проблеме...
... све проблеме, док сте ви овде одлучивали ко живи а ко умире, други су кеширали.
- Који други? - Они који су дрпали хероин, ког су продавали и само трпали у џепове...
... збок којих је и Ђиђо умро! - Не сери, дај ми имена!! - Алдо Бизон.
Немогуће...
... не Алдо... не Алдо...
Били смо на плесу прошлу ноћ, и могу ти рећи било је сјајно.
- Скако си целу ноћ, а? - Шта да ти кажем, знаш како је то...
Јебем ти ово, остајем без даха када ходам узбрдо.
- Можеш ли? - Могу једва!
- Није једва, кад плешеш. - Што не дођеш и ти на плес? Баш би било забавно. - Што да не.
Хеј, пусти мало да одморим. Уби ме ово брдо.
Е ово сам, сам себи поклонио. Роба је страва, прва лига. Хоћеш мало?
Не капираш.
Ево, хеј, дрмни цуг, хајде. Ево ти... повуци.
- Зашто си бацио? - Ти још не капираш. - Шта да капирам?
Препродајеш робу за свој рачун.
Још не капираш?
Кунем ти се... Направио сам грешку... Кунем се... Погледај ме на тренутак.
Погрешио сам, знам.
Схвати као позајмицу из закедничке касе. Све ћу вратити. Знао сам да ће се ово десити. Боже!
Неће се поновити, све ћу вратити...
Јебем ти... Јебем ти...
- Треба да верујем таквим пријатељима? - Неће се поновити, вратићу вам све до последње лире.
- Сви знају шта си урадио. - Разумем да знају, али ти и ја смо у затвору делили све...
... хладноћу, врућину, глад, вашке... Све смо то заједно делили.
Хтео сам да разговарам са тобом, да ти кажем ко је дрогу дао твом брату.
Пацов је дао. Побринућу се за њега, ако хоћеш.
Шта хоћеш, реци? Хоћеш да покупим Соњу и нестанем у Бразилу? Шта хоћеш, реци?
Покупи се и нестани у Бразили са Соњом.
Никада се не враћај. Разумеш?
- Нестани за увек... Алдо. - За увек, за увек... хоћу, за увек.
- Загрли ме. - Да се пољубимо, па одјеби. - Хвала ти, хвала ти...
Момке као што си ти сечкам уз осмех...
... и то са овим.
Коначно ми је упалила лампица овде.
Нема шансе да је Либанац испразно рачуне.
- То си био ти... то си ти... - Ма шта причаш, то су глипости...
Реци одакле да почнем? Да ти одсечем руку, да ти одсечем стопало...
... или одсечем ту малу стварчицу која ти служи само за пишање?
- Стани Данди, нећеш наћи никога ко прави новац боље од мене. - Нећу?
- Требао сам ти рећи, али Ледени... - Хеј...
... ја нисам Ледени. - Па зато и разговарамо. - Не, не, не капираш. Више нећеш да причаш.
Јеси ли видео шта радим јагњећој глави? Могао бих ти је преполовити исто тако.
Дајте ми комесара Солтиа.
Патрициа. Само Патриција.
Новац Либанца... Нисам га спискао. Реинвестирао сам га, у кинеске канале.
- Па, да. Реинвестирао си га за себе, дебело говно. - Хоћеш да знаш у које?
- Пусти ме да кажем. - Ћао.
Морам да те видим.
И ја тебе.
Ако хоћеш да уђеш... радићемо заједно, али без Леденог.
Луд је. Не разуме шта значи обртати новац. Не разуме шта сам урадио за вас.
Не могу да радим са њим, али, ти ме разумеш.
Само један је способан да буде главни...
То си ти.
То каже и ујка-Карло.
То каже и ујка-Карло?
Кунем ти се.
Разговарао сам са Ћиром... Још оплакује брата.
Убедио сам га да узме лову и збрише, па је и то сређено. Све је у реду.
Све је у реду...
- Је ли мршави жив? - Да.
- Дакле, вас двојица сте склопили дил. - Шта сереш? - Па, лепо...
... остајем као пустињак сам...
... али нисам врабац.
Да сам хтео, могао сам вас већ обојицу убити.
Али, више ми се јебе, радите шта хоћете!
Ја и ти нећемо никада бити у рату.
Нашао сам Роберту. Ради у једној галерији. Могу да те одведем. Ако нећеш... ево адресе.
Требао сам да ти кажем све...
... допустим да сама одлучиш. - Знаш шта кажу за тебе? Знаш ли? - Да.
- Са Болоњом немам ништа. - Како си могао да градиш везу на лажима?
Јер нисам жело да изгубим Роберту.
- Роберта, чуј како ми срце лупа због тебе. - Остави ме! - Потребна си ми. Требаш ми...
Пусти да живим свој живот. Да живим у миру.
Остави ме на миру.
Жао ми је.
Често сам мислила на наш последњи сусрет...
... када си ме ухапсио, а онда пустио.
Зашто?
- Да би ухватио Дендија? - Не. - Због чега та нежност?
Шта хоћеш од мене?
Не говори ништа!
Помози ми да ухватим Дендиа.
Прати Пацова.
Желимо да ти спасимо живот. Они тамо, чекају те напољу.
Ледени ти главу није напунио оловом, али буди сигуран, Денди неће оклевати.
Осим ако не помогнеш да их сместимо у затвор. Јер ако ти изађеш, а они су на слободи...
... мртав си Пацов. - Тражим г. комесаре да ми не застрашујете клијента. - Не застрашујем га.
Добро, хоћеш да изађеш? Одмах ћемо те пустити. Лепо, иди. Можеш одмах да идеш.
Ако имаш упутства за своју сахрану, остави их Колусију! Хајде Иди! Слободан си!
Ништа не говори!
Комесаре ја... одричем се адвоката.
Размисли добро! Размисли... Захтевам писмено одрицање, а ово је испитивање завршено.
Није завршено ништа, адвокате. Дижите своју задњицу!
- Ништа не говори! - Пусти ме! - Молим вас, идите!
Смири се, смири се...
Урадио си праву ствар.
- Помоћи ћете ми? - наравно, због тога смо овде.
Ја...
Ја припадам...
... једној криминалној организацији. Јел', добро? - Да. - Истина је.
У реду, у реду, смири се. Не разумемо те. Удахни дубоко и све нам испричај, у реду?
- Ја припадам... - Ја годинама припадам, моћној криминалној организацији.
Ја годинама припадам, моћној криминалној организацији.
- Веома моћној и разгранатој. - Веома моћној и разгранатој.
- Задужен сам да проверавам квалитет опијата. - Задужен сам да проверавам квалитет опијата.
- Све знам. - Све знам. - Коцкарнице, клубове, земљишта, зграде, све знам...
... чак су купили и дискотеку. А осим вас, комесаре, нико им се није супротставио...
... јер су имају пријатеље у мафији, терористима, чак и међу полицијом.
Ледени ме жели мртвог, а за то је сада задужен Данди.
Данди, имаш пар минута да напустиш кућу. Полиција долази по тебе са налогом.
Ево... Ту су ти лажни документи. Нестани неко време.
Води рачуна, јер кућа Либанца није добра.
Пребацићемо те на Корзику, и видећемо шта можемо да урадимо са процесом на суду.
Стани. Отвориш ли ту ћелију, убићу га на мртво.
Дај другог. Назад у станицу.
- Жао ми је, Коска. - И мени.
Д А Н Д И
Јебем ти ову кућу, доста ми је боравка у њој, као да сам бивши робијаш.
Хоћу да ми се досије опере. Јер, ако се повучем хоћу да изађем на врата, пез пандура на грбачи.
- Али Сциалоја нам је још увек ноћна мора. - Зато сам и позвао тебе. Накачио нам се.
Криви смо за све, па немамо шта да изгубимо.
- Шта треба? - Две ствари. Прво, Сциалоја, али мора да личи на несрећу...
... или ће нас ујка-Карло напунити оловом. - Тешко је прићи пандуру. Има пратњу.
Уради шта можеш. Проклети Сицилијанци мисле да полажу право на убијање пандура и судија.
- Друго? - Банкар, из Милана... Фанатик који досађује неким нашим пријатељима.
- Мислиш, твојима. Масонима, што унаоколо иду у кецељама. - Све су то дркаџије...
... што се играју компасима, капуљачама и чланским бројевима.
Чак сам и ја добио број. Једном ме на неком састанку чак и назваше "братом зидаром".
Мене, замисли? Ех' када би то знао мој отац. Хтео је да постанем зидар.
- Шта је хтео Сциалоја? - Уобичајена питања полицајаца. - Немој да сереш.
Треба да убијем комесара, по налогу Дандиа. Јебе ми се за твоја осећања према њему...
... али хоћу да знам да ли га жели мртвог због Леденог, Либанца, и осталих у затвору...
... или се ради о љубомори. Ако је због наших људи, убићу га. Ако није, нек' среде то сами.
Прећи ћу да живим код тебе.
Стварно? А?
Стварно. Али, стави кућу на моје име.
- Хоћу да ја будем њен власник. - Кућа је твоја.
Али ни кућа ми није довољна...
Па реци, шта ти још треба? Шта ти треба?
Ако ме хоћеш за увек, имаћеш ме за увек. Али, комесара не дирај.
- Реци Црном да се повуче. - Зашто? Зашто ти је стало за то говно? - Није.
Али, када ме је ухапсио и испитивао, третитао ме је добро...
... као праву даму.
- Јер се бојао мене. - Можда, али не убијај га. - У реду...
Закуни се.
- Закуни се у дете које ћемо имати. - Кунем се. Кунем се...
Изјеби ме сада добро.
Ево поште, и новина. То је ургентно, са Корзике.
- Нешто није у реду? - Нешто старо.
- Успомена, од пре пар година. - Одох ја.
- 'Бар дан, Симоне. - Добар дан, докторе. Кола вас чекају испред. - Захваљујем.
Гдин Данкони?
Гол! Гол! Невероватно! Сјајно! Готови је! Шампиони Света! Шампиони Света!
Шампиони Света! Италија је победила у финалу Немачку, резултатом 3:1!
Пошта!
За тебе је.
/ПОШТА ВРАЋЕНА/ "Наставићи да ти пишем..."
"... и можда, једнога дана, ти ћеш ми одговорити."
- Рикота, постајеш славан. - Хвала, чувар.
Од Леденог.
Види само, ту је и Бизон.
''Процес против новог криминала, повезаног са тероризмом и мафијом."
У процедури изрицања казне, Поротни Суд Рима проглашава: Аволио Франческа - Леденог....
... Сопранци Карла - Рикоту, Монета Ђованиа - Бистрооког...
... Калиси Марћела - Коску, Буфони Ћира, и Мирабели Ромола - Пацова...
... кривима за наведена кривична дела, и осуђује их на следеће казне затвора:
Аволио Франческа - Леденог на 30 година затвора...
... Сопранци Карла - Рикоту, на 30 година затвора...
... Монета Ђованиа - Бистрооког, на 7 година затвора...
... Калиси Марћела - Коску, на 5 година затвора...
... Буфони Ћира, на 2 год. и 4 месеца затвора...
... и Мирабели Ромола - Пацова, на 1 год. и 3 месеца затвора...
... и на плаћање свих судских трошкова...
Браво, Пацове! Браво, смрдино, цинкарошу!
Смрдино цинкарошка!
Поред тога, Суд изјављује да одустаје од процеса против Сетимо Паскала - Буфала...
... због менталне неспособности и шаље га у психијатријску болницу за криминалце, на...
... лечење од 10 год. На крају, Суд ослобађа кривичног дела Де Магистрис Бруну - Дендиа...
... услед недостатка доказа. Жалбе на ову пресуду се одбијају. Раправа је завршена.
Дај ми ту боцу, дај. Превише пијеш у твом стању.
- А ти превише причаш. - Решила си да се ноћас напијеш?
Ти си онај који је очистио таблице, знаш... а ја сам остала иста.
О чему ти то? Љубави, немој, стани.
Имам ја планове и за тебе. Направићу од тебе глумицу.
Где то? У порнићима?
- Хвала, хвала. - Ћао. - Хвала, и лаку ноћ. - Ево. - Не, не, превише је. - Да идем?
Не, не, не. Свирај ми опет ону песму о пријатељима!
- Сциалоја. - Инспекторе, десила се несрећа у Кастел Ст. Анђелу.
Госпођа менталном у шоку, пита за вас. Помиње стално...
Шта се десило?
- Одведи је сутра у болницу! - Нећеш ме учити шта да радим. Паоло, зови доктора Маинардија!
Смири се! Смири се, душо! Ја сам. Среди се, среди...
Љубави, ја сам...
Захваљујем ти се за ово ноћас.
Али, и ти треба мени да захвалиш што си жив.
Заправо, треба њој да захвалиш, јер када си почео да нам се качиш на грбачу...
... рекла ми је да си је третирао као даму, и помислила је да сам јој поверовао.
Сви мисле да сам веће дупе него што јесам.
Сада се губи из моје куће.
Сопранци, пошта.
Рођак ми пише.
- Ледени, ово је за тебе. - Стави га на сто!
Ово је адресирано на тебе.
"Љубави моја, од када те видех иза решетака, не престајем да плачем."
"Не могу ни да замислим, да ћеш провести толике године у затвору."
"Не могу то да поднесем. Али, не престајем да се надам, да ћу те опет видети."
Како је?
Чуј Маинарди, треба да ми учиниш једну личну услугу. Седи.
Увек смо били добри према теби, зар не? Теби бар никад ти није фалило кокаина.
Сада је време да ту услугу вратиш. Нађи начина да извучеш из затвора Леденог.
- Као да га нађем? - Пре пар год., један се у затвору сам инфицирао.
- Пребацили га на клинику, пацијент са зараженом крви. Следи лечење... - Могло би...
- Убризгамо ли му ту инекцију, онда ће он... - Онда ће изаћи из затвора. - Да!
- Зашто ће му то, када ће онда умрети? - Ледени то зна и слаже се. - Не, не, не могу.
- Питај неког другог! - Кога? Мислиш да ме забавља да убијем некога ко ми је као брат?
- Ма, разумем, али... - Мислиш лако је? Лако да ти тражим отров и помогнеш ми? - Не!
Разбићу ти ту усрану главу, ако не кажеш: Да. И врло сам озбиљан, бројим до 3.
- Један... - Да, да, да!
Да.
Браво Маинарди. Видиш да се разумемо?
- Јеси ли сигуран? - Хајде.
Чекам те за терапију.
- Ћао. - Дођи.
Може ли самном у собу? - Не. Није могуће. - У реду, онда.
Издвојићемо се тамо на 2 минута.
Требаће године...
- Требаће године, љубави моја... - Само се претварам.
Све сам смислио, столица, болест, све то, да бих побегао из затвора, и био са тобом.
Шта кажеш?
- Хоћеш ли да побегнеш са мном? - Како?
Све сам организовао са Дендијем.
Сутра излазим одавде и идемо у Француску.
Продао сам све, да поткупим судије, полицајце, болничаре...
Немамо више новца, али имамо кућу у Француској која нас чека.
Жао ми је. Мораш се вратити.
Ставио сам лажна документа и одела у такси Коскиног рођака.
Он зна како да те одведе до границе.
Видећемо се, зар не?
Буди ми добро, брате!
Ово је твоје, сећаш се?
Не треба ми.
- Пази на себе, разумеш? - Да.
Чувај се!
- Ручак само што није готов. - Нисам гладан. - Па, добро.
ОСУЂЕНИК НА 30 ГОДИНА ЗАТВОРА, ЗБОГ БОЛЕСТИ ХОСПИТАЛИЗОВАН И НЕСТАО
Задовољан сам коњем. Припадао је Арапину који није хтео да га прода.
Денди, имаш пар минута да напустиш кућу, полицијадолази по тебе, са налогом!
- Исти је глас. - Да. Исти глас.
Ево досијеа.
Еуђенио Каренца, бизнисмен. Рођен у Кремони. Два пута банкротирао, никад осуђиван.
Као младић учествовао у студентском покрету. Путовања у Јужну Америку и Чехословачку.
Затим, 5 година ништа. Опет се појављује уплетен у трговину оружјем са Африком.
ЦЕНТАР ЗА СОЦИЈАЛНА ИСТРАЖИВАЊА
Јеси ли ту?
У купатилу си?
Извините што сте чекали. Изволите, седите.
Чему да захвалим за посету.
Чињеници, да су нам се задњих година путеви више пута укрстили...
... а то је чудно...
... јер се ја бавим криминалцима...
... а ви би требало да се бавити сасвим другим стварима.
Кроз гласине, изјаве, телефонске разговоре, објективна проверавања...
... избиле су на видело неке узнемиравајуће ствари о вама.
- Дошли сте да ме ухапсите? - Не. Немам још намеру.
Тражићу отварање истраге да проверим наводе. Да сазнам ко сте заправо.
Рећи ћу вам ја сам, пре него што прикупите глупа клеветања.
Ја служим Држави. Мој посао, служба...
... је утицај на зло. Баш као и ваш.
Добро... Сигнали, који ми стижу од скора, најављују да ће се све ово ускоро завршити.
Подела света, Берлински зид, у чијој сам сенци остарио...
... показује очигледне пукотине, и све ће се ускоро срушити...
... и повући са собом политичку класу која је владала задњих 50 година.
Ја ћу се склонити минут пре...
... земљотреса.
Не губите време настојањем да ме почистите. То ће урадити историја.
Али опет...
Како сте ви допустили да вам кроз прсте исклизне тај Ледени?
Моје поштовање према вама је пољуљано.
Надам се да ми више нећете приредити слична разочарења.
На пример, сутра...
Један од осуђеника, излази за 5 дана из психијатријске болнице. Ваш криминалац, Бизон.
И знате шта ће? Знате ли шта ће урадити тај гдин лепог римским именом чим изађе?
- Наравно да знам. Чим буде изашао, покушаће да убије Дендија. - Браво...
- А ви треба да га спречите. - Ја да га спречим? - Да.
- Знате шта? Кажем вам да ћете ускоро имати лисице, а ви ми наређујете? - Не наређујем ти.
Спречавање лудака-криминалца да убије невиног грађанина, је ваша дужност.
Хоћеш да изађемо вечерас?
Не.
- Шта ти је? - Ништа, љубави. Ништа.
Загрли ме!
Свуци ме као дете.
Направио сам гомилу глупости у животу, али од кад те угледах, па до краја живота...
... била си најлепше и најбоље, чему се тип, као ја, могао надати.
Многе ствари о мени знаш, а многе ти нисам рекао. Једна од њих је да сам болестан...
... много болестан, да. И хоћу да будем сам када дође моје време.
Хоћу да те поштедим, разумеш? И боли, и брига, и свега онога што неминовно иде уз смрт.
Ради оно што си волела да радиш, а ниси због мене.
Могу да те видим, са наочарима, високом гузом...
... усред статуа, слика, књига, антиквитета, лепих ствари. Да...
... могу да те видим, љубави... љубави моја.
- Прелепе су. Јесу ли грчке, а? - Нису. Луј 16-ти.
Вратићу се у центар. Кад само помислим да су ти идиоти отерали мог оца оданде...
Па, добро... Упакуј ми те Лујеве стварчице!
- Поздрављам те Мајк. Пријатан дан - Ћао Денди. - Ћао.
БЕРЛИН СЛАВИ - ЗИД ЈЕ ПАО
- Добар дан. - Ћао, Роберта. - Кафу, молим.
Ево ти кафица. - Колико? - 200 лира.
- Хвала. Ћао. - Ћао.
Треба ми комесар Сциалоја. Зове Ледени.
Можда ниси разумео, али долазим у Италију да се предам, и све ћу испричати.
Ко смо били, кога смо познавали, ко је нас познавао, ко нас је штитио.
Важна имена.
Само једно тражим...
Нема чекања на аеродрому. Треба ми пар сати.
Пар сати, а онда сам твој.
Захтев за мој добровољни прекид службе.
Излазим са ове сцене на врховима прстију.
У будућности неће бити потребни људи као што сам ја...
... јер неће бити демократије коју треба спасити, већ само приватне интересе.
Борба за више моћи и више новца.
Малобројни фасцикли које носим са собом, тичу се људи који треба да се спасу од потопа...
... особа мрачних душа, вођа, чета плаћеника, убица.
А ипак, као што је до сада већ више пута виђено у историји...
... они ће бити ти, који ће владати хаосом.
Ово је место, где су све ствари почеле.
Иза ове зграде, када смо били деца, украли смо кола једне ноћи.
Били смо Либанац, Денди, ја...
... и Велики.
Јадни Андреа...
... исте вечери нас је напустио.
Била је ноћ као ова...
... грозна, облачна.
Можда је његова смрт била знак упозорења да треба да будемо добри да не би тако завршили.
Уместо тога, помислили да је боље да тако завршимо но цео живот поништавамо картицу.
- Шта си му рекао? - Да жена хоће да се помири са њим.
Да хоће да се сретну пред свештеником, у цркви о којој си ми ти причао.
Иди тамо сутра, рано ујутро.
- Где је оружје? - Унутра.
Јел' тачно да си се оженио?
Јесте, јесте...
Ко би тебе оженио?
Једна лудача.
Висока метар и жилет. Када шетамо, једва може и да се види.
- Али ме воли. Воли ме, воли ме... - Драго ми је због тебе.
Остави ме овде, ено тамо.
- Овде? - Да.
- Шта има овде? - Ништа нема.
Ледени... свака ти част.
- Имам договор са дон Антонијем, Јел' ту? - Не. Данас не долази.
- Добар дан, докторе. - Добар дан. - Изгледа да је сравњивање рачуна.
Поздрав, др. Сциалоја.
- Штета, могао је да објасни многе ствари. - Да, можда.
Могу ли да вам честитам као новом, будућем шефу полиције?
Шта је, шта гледате? Зашто не покривате тај леш?
Ледени!
Хеј, момци! Где сте?
- Какво улегнуће... Шта се десило? - Андреа, бежи, долази полиција!
- 'Еј, Ледени, шта се десило? - Бриши, бриши, бриши, пусти Леденог. Бриши!
Бриши, коњу, бриши!
Бришем, бришем!
-------- К Р А Ј ------------ (Превод са енглеског: ПОПеску)